Дами и господа, добър вечер!
Една отрова превърна момичето в спяща красавица.
Едно писмо от отдавна починал човек събра спомените на трима други.
Чувам я - красивата мелодия,
наречена "кошмар".
Действие 11 "Край на годежа"
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Татко си дойде. Няма накъде вече!
Моля ви, отстъпете, госпожо.
Не мисля. - Умолявам ви!
Какво стана, госпожо?
Мамо! Мамо, какво ти има?
Какво ми става? Не разбирам…
Рено! Качвай се в колата! - Да!
Елоис? Елоис!
След тях! Взеха дъщеря ми! Хванете ги!
Хайде, почна се… - Приближават!
Проклятие! Само гледайте!
Рено?
Албер! Блокирай пътя!
Така трябва да е по-добре.
Късметлия си, че не е по-лошо!
Много ме разтревожи… - Престани!
Ако бяхте обикновени хора, досега да са ви затворили!
Виж кой го казва!
Когато хората узнаят истината, ще разберат постъпката ни.
Но вие сте се изправили срещу господин Вилфор, нали?
Да.
Но мъртвецът се върна при нас!
Никога не би могъл да забрави, дори след векове.
Не можеш да заспиш?
Не. Днес беше ужасен ден.
Къде беше цяла сутрин?
На едно погребение.
Не крий от мен. Дошло е писмо от Едмон, нали?
Откъде знаеш? - Кажи ми какво става.
Беше просто безвкусна шега.
Кой би използвал това име? - И аз не знам!
Едмон загина в пътешествие в далечния космос, нали?
Ти така ми каза, нали? Да не би да има и друго?
Отговори ми, Фернан!
Той е мъртъв отдавна.
Знам, че криеш нещо от мен.
Мъртъв е! Нищо друго не крия!
Умря в затвора!
Забрави ли какво се случи преди 20 години?
Да не би да си мислила за него
през всичките тези години?
Нима все още го обичаш?
Каза ми, че е мъртъв, затова…
Само заради тези думи?
Омъжила си се за мен, защото него вече го няма?
Така ли е?
Достатъчно е.
Мерцедес…
Мерцедес!
Намерихме отрова в тялото й.
Нещо с растителен произход.
Все още не знаем какво точно. - Разбирам.
Ваша чест, препоръчвам ви да внимавате.
Престъпникът може да е още тук.
Вече уволних прислужниците.
Не се тревожете за мен. - Да, но…
Трябва да направите само две неща.
Уверете се, че никой няма да научи за това.
И дъщеря ми. Трябва да я намерите!
Тази сутрин изпратихме хора в Марсилия.
Вероятно ще я намерят до края на деня.
Кажете ми, когато стане. - Да арестуваме ли съучастниците?
Не, засега не. Нека засега ги оставим на мира.
Разбрах.
Франц?
Какво има?
Не очаквах да дойдеш тук.
Има ли причина да не искаш да се прибираш?
Не точно.
Ще го прочетеш ли?
От кого е?
От Максимилиан?
Ужасен ръкопис има. - За разлика от теб.
Не е нужно да се сравняваме.
Значи е стигнал до Марсилия.
Сигурно вече донякъде съжалява. - Много е възможно!
Знаеш ли…
Какъв човек е мащехата на Валентин? Госпожа Елоис?
Какъв човек ли? Тя е млада, красива и интелигентна.
Да, прав си. И аз така мисля.
Албер, мога ли да питам нещо? - Какво?
Ти каза, че си видял госпожа Вилфор с графа, нали?
И какво? - Откакто ми каза,
често се тревожа за това.
Дали… - Какво искаш да кажеш?
Защо графът се върти около нея?
Не ми излиза от главата дали не е намислил нещо.
И как изобщо веднага успя да разбере от какво си отровен?
Чакай, мислиш, че графът стои зад всичко това?
Не мога да повярвам!
Ако той не беше там, мен нямаше да ме има днес!
Слушай, Албер. Дори да претърсиш цял Париж,
не ще намериш антидот за всичко. Дори и докторите нямат!
Значи и ти нямаше да ми помогнеш! Просто е нямало начин, нали?
Оцелях, защото графът знаеше какво да направи!
Какво би спечелил той, ако отрови някого? Кажи ми!
Не знам. Но я усетих в него! - Кое?
Дълбоката тъмнина.
Извини ме.
Албер, виж истината! Графът носи маска!
Франц.
Вярвам му.
Единствено аз познавам истинското му лице.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
КРАЛЯТ НА ПЕЩЕРАТА Граф Монте Кристо
"Енциклопедия по токсикология"
Ето къде си бил. - По-добре ли си?
Какво ми се случи? Чувствам се объркана.
Ясно.
Главата ми все още се върти.
Сигурно е заради отровата, нали?
Отрова?
Ако бяхме закъснели, щеше да е късно.
Кога графът ти даде този пръстен?
Какво? Какво се опитваш да кажеш?
Ще те попитам по друг начин.
Виждала ли си това преди?
Нямам никаква идея какво е!
Беше в кутията ти за бижута. Дали е парфюм?
Не знам. Това не е мое!
Опитваш се да провалиш всичко ли?
Никой не трябва да научи за това.
Ако се разбере, че жена ми прави това,
какво ще се случи с всичко, което постигнах досега?
Плановете ти не се осъществиха, нали?
Кого още отрови? Валентин?
Отговори! Кого друг уби?
И аз ли съм в списъка ти?
Да! Планирах да убия и теб!
Нуждая се само от моя сладък Едуард!
Погледни се, свиня такава! Толкова много те мразя!
Само посмей да ми говориш отново по този начин!
Ще се самоубия!
За човек с положение като твоето, може ли да има нещо по-скандално?
Ти да не би…
Какво чакаш? Няма ли да пиеш?
Що за човек си ти?
Нима можеш само да убиваш другите?
Утре сутринта отиваш в болница.
Има стая за теб с решетки на прозореца.
Може да не са много мили, но ще прекараш
остатъка от живота си там.
Заедно с отровите си.
Албер, виж истината! Графът носи маска!
Аз го познавам по-добре от всеки друг.
Графе! - Здравейте, господин Албер!
Как се чувствате?
Днес изглеждате много щастлив, господине.
Значи госпожица Валентин вече е добре?
Да. В момента е в Марсилия заедно с Максимилиан.
Това са чудесни новини.
Но ние закъсняхме и икономът им Валоа…
Поне сте успели да спасите скъп приятел. Не бива да тъжите.
Сега госпожа Вилфор вероятно се чувства напрегната.
Защо, според вас, им се случиха толкова ужасни неща?
Било е неизбежно.
Няма съвпадения на този свят.
Всичко зависи от съдбата.
Какво искате да кажете?
Смятате, че това семейство си го е заслужило?
С вас се срещнахме в Луна, нали?
Вероятно смятате, че това е само едно съвпадение.
Но в ничий живот няма просто съвпадения.
Точно както слънцето върви по строго определения си път,
съдбата също следва свои собствени пътеки.
Значи няма съвпадения в живота ви? - Не, няма.
Притежавам само силата на волята си.
Ако другите превиват гръб пред проблемите, аз не го правя.
Загърбих съдбата си и намерих нов път, защото имах тази сила.
Да имаш силата да изградиш нов път…
Затова се срещнахме и в момента съм тук, с вас.
Графе, искам да се променя. Искам да бъда като вас.
Тогава нека се опитам да ви дам съвет.
Чакай и винаги се надявай.
Чакай… и винаги се надявай.
Албер!
Каква е тази глупава физиономия? - Йожени, как е майка ти?
Не е нищо сериозно. Оттогава е все в лошо настроение.
Но трябва да чуеш нещо!
Ще свиря заедно с оркестъра в операта!
В операта? - Да! Най-накрая! Тъкмо разбрах!
Оценили са таланта ми!
Поздравления!
Ще дойдеш, нали? - Определено.
Наистина невероятно!
Отивам да се упражнявам още. - Йожени!
Изпълнението ти във вилата на графа.
Как да кажа… Беше чудесно!
Истината ли казваш?
Радвам се. Благодаря ти.
Цветя за вас, госпожице!
Андреа Кавалканти?
Прибрах се!
Какво има?
Погледни това.
Данглар казва, че иска да отмени годежа ти с Йожени.
Защо?
Трябва да разбера какво чувства тя. Ще отида до операта!
Нужно е да знам какво искам аз.
Следва действие 12: "Още"
Чакай и винаги се надявай!